FREDAG, 12. MAJ 1916
RETSSAGER OG HENRETTELSER HAR STÅET PÅ I TI DAGE
MENS FORARGELSEN VOKSER HJEMME SOM I UDLANDET
Bryd døren ind.
-Hvad laver De? Hvad laver De dog? -Hvor er de?
-Hvem? -De ved, hvem jeg taler om.
-De er gode piger. -De er her ikke.
De har gjort intet galt.
-Hvad gør du?! -Hvor er de?!
Nej, ud af mit hus!
-Åbn den dør. -Hvad laver De i mit hus?
-Bryggerset. -Der er ingen!
-Under sengene. -I har ikke ret til dette.
-Hvor er de mrs. Cosgrave? -Jeg siger, de er ude.
Det er tomt. Det er loftet.
Der har ikke været nogen deroppe, siden mrs. Cosgrave gik bort.
Jeg er en lovlydig borger.
Der er intet deroppe.
-Hvor fører døren hen? -Hvor fører denne hen?
Det er en gyde.
Kriminalbetjent, herovre. Bagdøren.
Kriminalbetjent.
-Gennemsøg gyden. -Se, hvad I gør ved mit hus.
KILMAINHAM GAOL
Har jeg ikke været nok igennem?
Hvorfor fik du dem til at hente mig?
Du har ret til at tale med en person inden...
Jeg beder om din tilgivelse.
Min søn er død.
Han er begravet uden sin far.
Han er sendt tilbage til fronten
uden mulighed for at begrave sin eneste søn på grund af denne misere.
Jeg kan ikke tilgive dig.
Det er den eneste grund til, jeg kom. Jeg kan ikke tilgive dig. Gud hjælpe mig.
Jimmy, få mig ud herfra.
Jeg er ked af det.
Sæt ham på stolen.
Præst.
Frøken.
Luk porten.
Giv agt.
Klar.
Sigt.
Fyr!
Højre om.
-Jeg kunne ikke holde hovedet koldt. -Det er jeg glad for.
Ingen behøver at få noget at vide, så længe du vender tilbage.
Hvordan kan jeg lede mine mænd?
Hvis du nægter, bliver du anklaget i krigsretten
for fejhed og desertation.
I bedste fald er dit omdømme ødelagt, og du er stemplet som kujon for livet.
Jeg kan ikke tage tilbage.
Alle marcherer i takt til krigstrommerne.
Selv advokaterne, det borgerlige samfunds helte.
Stephen, jeg bønfalder dig...
Forhandlinger er gode i teorien, George,
men denne verden er ét stort slagtehus.
Du burde være hos dine egne.
Er jeg ikke hos mine egne?
Er du?
Jeg beklager, Nelly.
-Jeg melder mig selv. -Nej, May, du må ikke overgive dig.
De stopper ikke, før de har fundet mig.
-Jeg kan ikke skjule mig på den måde. -Du må tænke på din fremtid.
Jeg håndterer det.
Stol på mig.
Stå ret.
Rejs ham op.
De, James Mahon, deltog i det bevæbnede oprør imod Kongen,
du er fundet skyldig
og dømmes til døden.
Giv ham håndjern på.
Alle Deres personlige ejendele sendes til Deres familie.
Op og stå.
Stå ret, mande.
Vent der.
Stå rør.
Jeg kom for at kæmpe for et irsk Irland,
og jeg er villig til at give mit liv for det.
-Vi løslader Dem. -Jeg er villig til at dø for Irland.
Det er godt, men for mange er døde for det.
-Løslad fangen. -Javel.
Navn?
-George. -Du gode Gud, Lizzy.
Sid ned, miss Butler.
Fangen er ingen trussel. Du må gå.
Javel.
-Du skulle forsvare os, George. -Og du skulle ikke have været derude.
-Hvad tænkte du på? -Hvorfor ikke?
Ni dage med disse forbandede retssager. Vi har gjort vores bedste.
Mellem de anklagede, som ikke vil forsvares
og et regime, der er villig til at drukne oprørerne i blod.
Var der en fange ved navn Jimmy? James Mahon, George?
Han er allerede dømt.
Han nægtede at anerkende retten. Hvad kunne vi stille op?
Hvad mener du?
Jeg har været her i Kilmainham, Lizzy.
I kvinder må have hørt dem hver morgen. Jeg troede ikke...
...du og Mahon var nære. -Hvilken morgen?
Jeg kan forstå, at general Maxwell stadfæstede dommen i går.
Hvorfor spørger du til ham uden at spørge til Stephen?
Vi må tale om din sag, Lizzy.
Jeg gør, hvad jeg kan for dig. Jeg anbefaler nedsat straf.
Hvis du vidner, at du blev forledt af denne Mahon...
Du kunne sige, han overtalte dig.
Hvorfor tror I mænd, at hver en alvorlig ting, en kvinde gør
er resultatet af kærligheden til en mand
eller at blive forledt af en mand?
Om forladelse. Jeg prøvede blot at hjælpe.
Jeg ved, hvad du prøvede at gøre.
Hvad enhver mand prøver at gøre imod enhver kvinde.
Men jeg kender mit eget sind, George.
Så har jeg intet alternativ. Du bliver tilbageholdt og afventer din dom.
Før hende bort.
Hvad ville politiet?
-Handlede det om Peter? -Det var Jimmy.
Er han okay? Hvorfor ville de tale med dig?
Han ville bare sikre, vi var okay.
Politiet kom hele den lange vej,
så Jimmy kunne spørge, om du var okay?
De skyder ham, gør de ikke?
Ikke når Peter og far sendes bort.
Hvad skal vi stille op?
Vi fortsætter, Minnie.
Det er det, vi må gøre.
Det er det eneste, vi kan gøre.
Du burde være på arbejde.
Min onkel bliver henrettet.
Måske er det allerede sket. Jeg vil blæse på arbejdet.
Mrs. Butler gav os penge til Peters begravelse.
Uden dem ved jeg ikke, hvordan vi skulle overleve.
Så skynd dig af sted, så du ikke udnytter hendes gavmildhed.
-Jeg tjente selv de penge. -Hvordan kunne du tjene 10 pund?
Hun er en engel.
Det eneste gode der er hændt os.
Kan dine venner på slottet ikke gøre noget?
Jeg talte med Hammond for dig.
Under-under et eller andet.
-Han siger, de er magtesløse. -Hemmelige henrettelser, ransagninger.
Tusinde tilbageholdes uden anklage.
General Maxwell opfører sig som en diktator fra østen.
Og det er dem, du siger, vi skal være loyale over for, Edward?
De knuser illoyalitet.
Nej, tvungen loyalitet er slaveri.
Hvad er der?
Ikke noget. Siden Elizabeth blev udpeget som en af de fængslede oprørere
... mange af mine bedste kunder har trukket sig.
Jeg bebrejder dem ikke.
Ingen laver forretninger med faderen til et barn blandt rakket.
Hun er ikke et barn, Edward, og de er ikke rak.
Hvor meget du og dine venner end er uenige med dem.
Og det er din bank. Lad de gamle familier flygte.
Nye vil komme til.
De er vores folk, kæreste. I hvert fald mine folk.
Javel. Du kan være Englands slave
og dine kunders slave.
Men ikke mig.
Hvad har du imod hende, Coleman?
Mig? Jeg kan forstå, hvorfor du ikke kan lide mig.
Men Lizzy? Hun er anderledes.
Hun vil hjælpe dem, som ikke er så heldigt stillet som hende,
og jeg er en værre døgenigt, så jeg gør alt for hende, fordi hun er mit bedre jeg.
Træk din udtalelse tilbage, Coleman.
Det hele er løgn. Sig, at du tog fejl.
Er det pengene, som din far meldte stjålet?
De blev taget af en husslave, som min mor dumdristigt tog til sig.
Pengene er mine.
Nu er de dine.
Bestikker du en kriminalbetjent?
Hvad mon din far siger til dette?
Fanger. Efter ordre fra general Maxwell
er alle fremtidige dødsstraffe blevet reduceret til livstid
med øjeblikkelig virkning. Takket være Gud.
Før disse mænd til Richmond-barrakkerne.
Javel.
Fanger, højre om.
Følg mig.
Hvad er formålet med Deres rejse?
Aftenposten, første udgave. Premierminister Asquith er i Dublin.
Første udgave.
Træd ind.
VICEMINISTER ASSISTENTEN
Jeg er kommet for at melde mig selv.
Dokumentet, du stjal, kan jeg begrave.
Hvordan?
Jeg siger, at det var et militært kneb, der skulle vildlede oprørerne.
Jeg bad dig om at overbringe det til dem.
Hvorfor hjælper du mig på den måde?
Som du ved, har Vanessa og jeg længe ønsket at få et barn.
Alle sigtelserne frafalder.
Måske kan jeg endda arrangere en forfremmelse.
Det vil være den bedste løsning.
Og vores barn skal ikke fødes i fængslet.
Det handler om dig. Dit barn.
Denne verden tager ikke godt imod uægte børn
eller faldne kvinder.
Hvordan faldt jeg, Charles? Faldt jeg alene?
Sådan ser verden det.
Og jeg fik dig ikke til at begå forræderi.
Kom ind.
Miss Lacy.
-Jeg hørte, De var her. -Om forladelse. Jeg taler med miss Lacy.
Mr. Hammond, De ved, at vi i flere dage har ønsket at tale med hende.
Denne sag er nu en kongelig undersøgelse,
og derfor er det uden for Deres embedsområde og inden for mit.
Miss Lacy?
Tak, kriminalbetjent.
Giv mig besked.
Snarest.
Okay. Mahon, Swann, Murphy.
De Valera, ud med jer. Kom så.
Du er spanier.
Jeg er irer.
Vi kunne have holdt ud i længere tid,
hvis I havde sendt de forstærkninger.
Som leder fulgte jeg min samvittighed.
-Min samvittighed er ren. -Det burde den ikke være.
Jimmy Mahon.
Nu har jeg aldrig. Han er steget op fra de døde.
Man kan ikke skyde en mand, hvis skæbne er galgen?
Stå ret!
-Vores sidste kommandør er i live. -Desmond.
Stå rør.
George? George, vent.
Mrs. Butler.
-Har du set de kvindelige fanger? -Ja.
-Elizabeth? -I morges.
Kan du overtale militæret til at lade os se dem?
-Jeg har ingen medbestemmelse. -Hvad med Stephen?
Jeg er bange for, at han ikke kan hjælpe.
Kan du ikke fortælle dem, at vi ikke billiger deres gerninger,
og at vi vil tale dem til fornuft?
Jeg er sikker på, Maxwell ville godkende og måske endda værdsætte vores hjælp.
Jeg bønfalder dig, George.
Før hende bort.
Mor.
Elizabeth.
Jeg er så ked af det.
Jeg er stolt af dig.
Du kæmpede for det, du tror på.
Man ville ikke lade dyr leve under disse forhold.
Og de tog endda maden, som jeg gav dig.
Elizabeth, har de fortalt, hvad de vil gøre med dig?
De sender mændene til et fængsel i England.
England?
Elizabeth, hør på mig.
Hvis du fortæller, du har været en tåbelig pige,
lader de dig komme hjem.
Jeg beder dig.
Jeg er ked af det. Det kan jeg ikke.
Far? Jeg har en mindre tilståelse.
Far?
God eftermiddag. Politiet, tak.
-Han bad mig tilgive ham. -Og gjorde De det?
Det kunne jeg ikke.
Vi kan ikke alle stræbe efter Herrens barmhjertighed.
Men han vil forstå, at De med tiden vil tilgive Deres svoger.
Men det vil jeg ikke, fader.
Aldrig.
Hele mit liv har jeg ikke haft et valg.
Jeg er blevet beordret til, hvad jeg skal gøre og føle,
og for en gangs skyld var det mit valg.
Jeg gjorde, hvad der var rigtigt for mig.
Og jeg følte, hvad De må føle hver dag.
Jeg følte magten over en mand.
Hvilken slags magt er det over en fordømt mand?
Vi har barmhjertighed i vores hjerte.
Ikke mit, fader. Mit er fuld af had.
De kan ikke følge hadet.
Det fører til det, vi lige har været igennem.
De tilbageholder Deres tilgivelse til en dødsdømt mand,
og De mig beder om Herrens tilgivelse?
Ja.
Det kan jeg ikke give.
Jeg giver Dem ikke trøst for hans syndsforladelse.
Så er Deres gud ikke bedre end mig.
Det er hans hjerte.
-Naturlige årsager. -Se selv.
De behøvede ikke at komme, mr. Coleman.
Jeg ringede, fordi vi har fundet de savnede penge.
De fleste af dem. Min far måtte have forlagt dem.
-Han har tydeligvis ikke haft det godt. -Han anmeldte officielt tyveriet.
Som husstandens overhoved trækker jeg gerne anmeldelsen tilbage,
og jeg beklager, at jeg spildte Deres tid.
Vi undersøger stedet for fingeraftryk.
Der er ikke anmeldt eller begået en forbrydelse.
Jeg ville klage til politidirektøren.
Sylvester viser Dem ud.
Tjep-tjep, her er ikke mere at gøre.
Disse henrettelser er en vederstyggelighed.
Kirken burde sige noget.
Premierministeren, mr. Asquith, besøger Dublin i dag.
Jeg opfordrer ham til at være nådig
-hvis loven skal bibeholdes. -Den engelske lov?
Indført af en engelsk general
uden kendskab til irske forhold.
Du er ikke blevet republikaner, er du, Mulcahy?
Nej.
Men folkets mening er i forandring, Deres Nåde.
Hver en præst kan mærke det i deres sogn.
Hver henrettelse fører til vrede blandt borgerne.
Men denne vrede har intet offentligt afløb.
Vi bør lede folket, ikke lade dem lede os.
Kom ind.
Jeg sendte et telegram til din gamle abbedisse. Nu kan du vende hjem.
-Dette er mit hjem, tante. -Nej, det er mit hjem.
Og du har vendt det på hoved.
Der er en vildhed i dit blod, Frances. Ligesom din mor.
Jeg er ikke min mor.
Ligesom hende endte du blandt de forkerte mennesker.
Abedissen har fundet en stilling som hushjælp til dig,
en enkemand, en god mand, der kan håndtere dig.
Håndtere mig?
Indtil du falder til ro og får disse ideer ud af hovedet.
Hvilke ideer?
At jeg måske kan leve mit liv, som jeg ønsker?
Ikke alle uægte børn har haft de samme chancer som dig, Frances.
Nonnerne tog sig til dig, efter din mor ikke ville.
Hun måtte ikke beholde mig.
Du kan ikke blive her, Frances.
Selvmord er den fejeste udvej af dem alle.
Hvis denne krigsret finder mig skyldig i dag,
er jeg klar til at møde konsekvenserne.
Finder du os så tåbelige, at vi ville henrette en mand med Deres status?
Et irsk medlem af parlamentet i denne tid?
I så fald anmoder jeg om hæderfuld hjemsendelse.
Som jeg sagde, antager du os for tåber?
Du får ingen hjemsendelse. Hverken hæderfuld eller i vanære.
Retten finder, der var intet selvmordsforsøg
og den anklagede er rask nok fysisk
og mentalt til at vende tilbage til fronten.
Men, sir...
I så fald vil jeg vende tilbage til de menige.
Du vil være helt, løjtnant, så vær helt.
Du bliver straks overført til fronten i Frankrig.
Men du skal være helt med nuværende rank, løjtnant.
Du kan dog være sikker på,
at jeg sørger for, at du ikke bliver belemret med flere hædersanmærkninger.
Javel.
Jeg skal ud til den vestlige front.
Vi kan ikke blot bede vores drenge om at risikere livet.
Det er det, jeg ønsker.
Noget at brænde for, ligesom du har din jura.
De fleste af mine klienter har forladt mig.
Disse retssager har ødelagt resterne af mit omdømme.
Men du prøvede at værne om loven.
-Hvis lov? -Britisk lov.
Præcis.
Loven fungerer kun, når samfundet tror på den.
Jeg må tilbage, hvor den har større effekt,
hvor jeg ikke bliver anset som en fremmed i mit eget land.
Jeg har skrevet til min far.
Jeg har sagt, jeg kommer til Belfast og hjælper med fabrikken.
Du bør være glad. Er det ikke derfor, du kom til Dublin?
Tag ikke tilbage. Tag med mig tilbage til Belfast.
Desværre.
Hallo?
Jeg så, du tog hen til slottet.
-Udspionerer du mig? -Nej, ikke dig.
Jeg talte med Charles.
-Han ville løse mine problemer. -Og hvordan skulle han gøre det?
-Han vil have min baby. -Nej, May.
Måske har han ret. Hvilket liv kan jeg give det? Det vil ødelægge vores liv.
Nej, det er din baby.
Jeg finder en løsning, det har jeg sagt.
Alle disse år har jeg været på klubber og i hemmelige selskaber,
og jeg har hørt folk, mænd, tale om frihed.
Jeg forstod aldrig, hvad det betød.
Da jeg var ude over påsken,
kunne jeg mærke det for første gang.
At jeg ikke var uægte og forældreløs
og kvinden, der skulle gøre, hvad manden ønskede.
Jeg måtte ikke bøje mig for en løjtnant eller en pastor.
Jeg gik med rank ryg. Jeg følte mig tre meter høj.
Du dræbte nogen, gjorde du ikke?
Hvordan tror du, vi mistede vores frihed?
Tror du, englænderne brugte blide metoder ?
Det var med sværd og pil og kanon og gevær.
Det var afpresning og forræderi.
Ligesom din mr. Hammond.
Det er den eneste måde, vi kan genvinde, hvad vi har mistet.
Lord Asquith er velkommen her hver dag.
Jeg tror ikke, de serverer bedre mad i parlamentet.
Og en smøg som prikken over i'et.
Og der troede du, du havde mæsket dig for sidste gang.
En af soldaterne tilbød mig en halv krone
for et par skiver kød og en kartoffel.
Støvlen er på den anden fod nu.
-Spiser du ikke resten? -Op med jer, alle sammen.
I bliver sendt væk. Op og stå. Vis noget gejst.
Afsted!
En af drengene hørte dig sige
mr. De Valera svigtede dig under Mouth Street Bridge-striden,
at han mistede besindelsen i Kilmainham?
Ja, andre, der var sammen med ham i Boland's Mill, sagde han var gal.
Der er en følelse af, at som den sidste kommandør, må vi stå bag ham.
Jeg er fra borgerhæren. Han er ikke min kommandør.
Men vi må stadig holde sammen.
Nogen siger, at de skyder dem, der siger, han mistede besindelsen
eller ikke var hjernen bag Mount Street. Jeg giver blot beskeden videre.
Mick, har du ild?
Okay, paddyer, ind på to rækker med ansigtet mod mig.
Kom så, kom så. Venstre om.
Hurtig march.
Mor?
Måske er det en velsignelse, at han døde
før han så sin verden forsvinde.
Din far troede, jeg forkælede dig.
Fordi du var rar.
-Og generøs. Du nød livet, imens han... -Han havde ret, Harry.
Jeg lod dig leve dit liv uden at blande mig eller dømme dig.
Jeg havde håbet, at du ville finde din egen vej
til at blive en ansvarlig voksen.
Men det har du ikke.
Nu er du husstandens overhoved.
Du har ansvaret.
Verden ændrer sig, Harry.
Det må du også gøre.
Jeg vil ændre mig.
Det lover jeg.
Fra i morgen af.
Træd ind.
Jeg har overvejet Deres tilbud
om at tage til England og læse til eksamen, og jeg accepterer.
-Det glæder mig, May. -Med visse betingelser.
Jeg vil ikke være afhængig af mrs. Hammonds gavmildhed igen.
Vi kan nok arrangere noget andet.
Når jeg har bestået, vil jeg have en lederstilling her i Dublin.
-Jeg skal se, hvad jeg kan arrangere. -Gør gerne det.
Tak, hr.
Det er jo min lille skøge. Der er mange, der leder efter dig.
Men jeg fik dem på andre tanker.
Sandheden er, at jeg er lidt trist i aften. Far døde.
-Mr. Butler? -Præcis.
Men før jeg overtager hans byrde,
har jeg i sinde at drikke mig i hegnet en sidste gang,
og jeg kunne bruge noget selskab.
Der er mere, hvor de kommer fra.
-Har du noget boblevand? -Ja.
Nå, du ryger nu. Så voksen du er blevet.
Op med de frivillige.
-Her kommer de, drenge. -Ti stille. Ti så stille.
Tommy siger de også marcherer dem ned.
Måske er de på båden.
De indkvarterer os nok ikke med kvinderne.
Du har det ikke nemt, Jimmy.
Op med de frivillige!
Jimmy, Jimmy.
Jimmy!
Op med arbejdernes republik.
Op med oprørerne.
Ind på række, de damer. To og to. Kom så.
Fremad march, de damer.
Er det premierministeren? Jeg hørte han var her.
De smuglede ham til Belfast tidligere.
Hoben raser over ham, fordi han henrettede de stakkels fyre.
-Det er oprørerne, de jubler for. -Virkelig?
-Ja. -For Guds skyld.
Jamen... op med Lizzy.
Og op med de skide irere.
Og op med mig.
Jeg har store planer, for denne nye irske verden.